Георги Щерев
Етюд

chitanka.info

За първи път мълчим — дървета,

сам сами на тъмната скала

и слушаме как жали пак морето

за своите безпомощни весла.

Притихнали, безпомощни и ние

посоките на птиците следим.

Какво ли хоризонтът вечен крие,

така загадъчно необозрим?

Ще преминем ли отвъд, любима,

в търсене на пристани далечни

и в нашите души простор ще има,

а чувствата ни ще са като морето вечни?

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.